repune
Romanian
Etymology
re- + pune
Verb
a repune (third-person singular present repune, past participle repus) 3rd conj.
- to reinstate
Conjugation
conjugation of repune (third conjugation, past participle in -s)
infinitive | a repune | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
gerund | repunând | ||||||
past participle | repus | ||||||
number | singular | plural | |||||
person | 1st person | 2nd person | 3rd person | 1st person | 2nd person | 3rd person | |
indicative | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | repun | repui | repune | repunem | repuneți | repun | |
imperfect | repuneam | repuneai | repunea | repuneam | repuneați | repuneau | |
simple perfect | repusei | repuseși | repuse | repuserăm | repuserăți | repuseră | |
pluperfect | repusesem | repuseseși | repusese | repuseserăm | repuseserăți | repuseseră | |
subjunctive | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | să repun | să repui | să repună | să repunem | să repuneți | să repună | |
imperative | — | tu | — | — | voi | — | |
affirmative | repune | repuneți | |||||
negative | nu repune | nu repuneți |