decomuniza
Romanian
Etymology
From de- + comuniza.
Verb
a decomuniza (third-person singular present decomunizează, past participle decomunizat) 1st conj.
- to decommunize
Conjugation
conjugation of decomuniza (first conjugation, -ez- infix)
infinitive | a decomuniza | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
gerund | decomunizând | ||||||
past participle | decomunizat | ||||||
number | singular | plural | |||||
person | 1st person | 2nd person | 3rd person | 1st person | 2nd person | 3rd person | |
indicative | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | decomunizez | decomunizezi | decomunizează | decomunizăm | decomunizați | decomunizează | |
imperfect | decomunizam | decomunizai | decomuniza | decomunizam | decomunizați | decomunizau | |
simple perfect | decomunizai | decomunizași | decomuniză | decomunizarăm | decomunizarăți | decomunizară | |
pluperfect | decomunizasem | decomunizaseși | decomunizase | decomunizaserăm | decomunizaserăți | decomunizaseră | |
subjunctive | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | să decomunizez | să decomunizezi | să decomunizeze | să decomunizăm | să decomunizați | să decomunizeze | |
imperative | — | tu | — | — | voi | — | |
affirmative | decomunizează | decomunizați | |||||
negative | nu decomuniza | nu decomunizați |