תיעב
Hebrew
Root |
---|
ת־ע־ב |
Verb
תיעב \\ תִּעֵב • (ti'év) (pi'el construction)
- abhor, detest, despise
- Deuteronomy 7:26, with translation of the Jewish Publication Society:
- וְלֹא־תָבִיא תוֹעֵבָה אֶל־בֵּיתֶךָ וְהָיִיתָ חֵרֶם כָּמֹהוּ שַׁקֵּץ תְּשַׁקְּצֶנּוּ וְתַעֵב תְּתַעֲבֶנּוּ כִּי־חֵרֶם הוּא׃
- v'lo-taví to'evá 'el-beitékha v'hayíta khérem kamóhu shakéts t'shak'tsénu v'ta'év t'ta'avénu ki-khérem hú.
wəlō-ṯāḇī ṯōʿēḇā ʾel-bēṯéḵā wəhāyī́ṯā ḥḗrem kāmṓhū šaqqēṣ təšaqqəṣénnū wəṯaʿēḇ təṯaʿăḇénnū kī-ḥḗrem hū. - And thou shalt not bring an abomination into thy house, and be accursed like unto it; thou shalt utterly detest it, and thou shalt utterly abhor it; for it is a devoted thing.
- v'lo-taví to'evá 'el-beitékha v'hayíta khérem kamóhu shakéts t'shak'tsénu v'ta'év t'ta'avénu ki-khérem hú.
- Deuteronomy 7:26, with translation of the Jewish Publication Society:
Conjugation
Conjugation of תיעב \\ תִּעֵב (see also Appendix:Hebrew verbs)
non-finite forms |
| ||||
---|---|---|---|---|---|
finite forms | singular | plural | |||
m. | f. | m. | f. | ||
past | first | תיעבתי \\ תִּעַבְתִּי | תיעבנו \\ תִּעַבְנוּ | ||
second | תיעבת \\ תִּעַבְתָּ | תיעבת \\ תִּעַבְתְּ | תיעבתם \\ תִּעַבְתֶּם | תיעבתן \\ תִּעַבְתֶּן | |
third | תיעב \\ תִּעֵב | תיעבה \\ תִּעֲבָה | תיעבו \\ תִּעֲבוּ | ||
present | מְתַעֵב | מְתַעֶבֶת | מְתַעֲבִים | מְתַעֲבוֹת | |
future | first | אֲתַעֵב | נְתַעֵב | ||
second | תְּתַעֵב | תְּתַעֲבִי | תְּתַעֲבוּ | תְּתַעֵבְנָה1 | |
third | יְתַעֵב | תְּתַעֵב | יְתַעֲבוּ | תְּתַעֵבְנָה1 | |
imperative | תַּעֵב | תַּעֲבִי | תַּעֲבוּ | תַּעֵבְנָה1 | |
notes |
|