ביכה
Hebrew
Root |
---|
ב־כ־ה |
Verb
ביכה \\ בִּכָּה • (bika) (pi'el construction)
- to lament; to mourn (for)
Conjugation
Conjugation of ביכה \\ בִּכָּה (see also Appendix:Hebrew verbs)
non-finite forms |
| ||||
---|---|---|---|---|---|
finite forms | singular | plural | |||
m. | f. | m. | f. | ||
past | first | ביכיתי \\ בִּכִּיתִי | ביכינו \\ בִּכִּינוּ | ||
second | ביכית \\ בִּכִּיתָ | ביכית \\ בִּכִּית | ביכיתם \\ בִּכִּיתֶם | ביכיתן \\ בִּכִּיתֶן | |
third | ביכה \\ בִּכָּה | ביכתה \\ בִּכְּתָה | ביכו \\ בִּכּוּ | ||
present | מְבַכֶּה | מְבַכָּה | מְבַכִּים | מְבַכּוֹת | |
future | first | אֲבַכֶּה | נְבַכֶּה | ||
second | תְּבַכֶּה | תְּבַכִּי | תְּבַכּוּ | תְּבַכֶּינָה1 | |
third | יְבַכֶּה | תְּבַכֶּה | יְבַכּוּ | תְּבַכֶּינָה1 | |
imperative | בַּכֵּה | בַּכִּי | בַּכּוּ | בַּכֶּינָה1 | |
notes |
|