אלתר
Hebrew
Root |
---|
א־ל־ת־ר |
Verb
אִלְתֵּר • (iltér) (pi'el construction)
- To improvise.
Conjugation
Conjugation of אילתר \\ אִלְתֵּר (see also Appendix:Hebrew verbs)
non-finite forms |
| ||||
---|---|---|---|---|---|
finite forms | singular | plural | |||
m. | f. | m. | f. | ||
past | first | אילתרתי \\ אִלְתַּרְתִּי | אילתרנו \\ אִלְתַּרְנוּ | ||
second | אילתרת \\ אִלְתַּרְתָּ | אילתרת \\ אִלְתַּרְתְּ | אילתרתם \\ אִלְתַּרְתֶּם | אילתרתן \\ אִלְתַּרְתֶּן | |
third | אילתר \\ אִלְתֵּר | אילתרה \\ אִלְתְּרָה | אילתרו \\ אִלְתְּרוּ | ||
present | מְאַלְתֵּר | מְאַלְתֶּרֶת | מְאַלְתְּרִים | מְאַלְתְּרוֹת | |
future | first | אֲאַלְתֵּר | נְאַלְתֵּר | ||
second | תְּאַלְתֵּר | תְּאַלְתְּרִי | תְּאַלְתְּרוּ | תְּאַלְתֵּרְנָה1 | |
third | יְאַלְתֵּר | תְּאַלְתֵּר | יְאַלְתְּרוּ | תְּאַלְתֵּרְנָה1 | |
imperative | אַלְתֵּר | אַלְתְּרִי | אַלְתְּרוּ | אַלְתֵּרְנָה1 | |
notes |
|