perima
Romanian
Etymology
From French périmer.
Verb
a perima (third-person singular present perimează, past participle perimat) 1st conj.
- to make or become obsolete
Conjugation
conjugation of perima (first conjugation, no infix)
infinitive | a perima | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
gerund | perimând | ||||||
past participle | perimat | ||||||
number | singular | plural | |||||
person | 1st person | 2nd person | 3rd person | 1st person | 2nd person | 3rd person | |
indicative | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | perim | perimi | perimă | perimăm | perimați | perimă | |
imperfect | perimam | perimai | perima | perimam | perimați | perimau | |
simple perfect | perimai | perimași | perimă | perimarăm | perimarăți | perimară | |
pluperfect | perimasem | perimaseși | perimase | perimaserăm | perimaserăți | perimaseră | |
subjunctive | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | să perim | să perimi | să perime | să perimăm | să perimați | să perime | |
imperative | — | tu | — | — | voi | — | |
affirmative | perimă | perimați | |||||
negative | nu perima | nu perimați |