mireț
Romanian
Etymology
From mire + -eț.
Noun
mireț m (plural mireți)
- Diminutive of mire
Declension
Declension of mireț
singular | plural | |||
---|---|---|---|---|
indefinite articulation | definite articulation | indefinite articulation | definite articulation | |
nominative/accusative | (un) mireț | mirețul | (niște) mireți | mireții |
genitive/dative | (unui) mireț | mirețului | (unor) mireți | mireților |
vocative | mirețule | mireților |
References
- mireț in Academia Română, Micul dicționar academic, ediția a II-a, Bucharest: Univers Enciclopedic, 2010. →ISBN