lõpp
See also: lopp and löpp
Estonian
Etymology
From Proto-Finnic *loppu.
Pronunciation
- IPA(key): /ˈlɤpː/
Noun
lõpp (genitive lõpu, partitive lõppu)
- end, ending
Declension
Declension of lõpp (type riik)
singular | plural | |
---|---|---|
nominative | lõpp | lõpud |
genitive | lõpu | lõppude |
partitive | lõppu | lõppe / lõppusid |
illative | lõppu / lõpusse | lõppudesse / lõpesse |
inessive | lõpus | lõppudes / lõpes |
elative | lõpust | lõppudest / lõpest |
allative | lõpule | lõppudele / lõpele |
adessive | lõpul | lõppudel / lõpel |
ablative | lõpult | lõppudelt / lõpelt |
translative | lõpuks | lõppudeks / lõpeks |
terminative | lõpuni | lõppudeni |
essive | lõpuna | lõppudena |
abessive | lõputa | lõppudeta |
comitative | lõpuga | lõppudega |
Further reading
- lõpp in Eesti keele seletav sõnaraamat
- lõpp in Raadik, M., editor (2018), Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2018, Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, →ISBN
- lõpp in Sõnaveeb