inprobaturus
Latin
Etymology
Future active participle of inprobō.
Participle
inprobātūrus m (feminine inprobātūra, neuter inprobātūrum); first/second declension
- Alternative form of improbāturus
Inflection
First/second declension.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | inprobātūrus | inprobātūra | inprobātūrum | inprobātūrī | inprobātūrae | inprobātūra | |
Genitive | inprobātūrī | inprobātūrae | inprobātūrī | inprobātūrōrum | inprobātūrārum | inprobātūrōrum | |
Dative | inprobātūrō | inprobātūrae | inprobātūrō | inprobātūrīs | inprobātūrīs | inprobātūrīs | |
Accusative | inprobātūrum | inprobātūram | inprobātūrum | inprobātūrōs | inprobātūrās | inprobātūra | |
Ablative | inprobātūrō | inprobātūrā | inprobātūrō | inprobātūrīs | inprobātūrīs | inprobātūrīs | |
Vocative | inprobātūre | inprobātūra | inprobātūrum | inprobātūrī | inprobātūrae | inprobātūra |