hrepcui
Romanian
Etymology
From hreapcă + -ui.
Verb
a hrepcui (third-person singular present hrepcuiește, past participle hrepcuit) 4th conj.
- to scythe
Conjugation
conjugation of hrepcui (fourth conjugation, -esc- infix)
infinitive | a hrepcui | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
gerund | hrepcuind | ||||||
past participle | hrepcuit | ||||||
number | singular | plural | |||||
person | 1st person | 2nd person | 3rd person | 1st person | 2nd person | 3rd person | |
indicative | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | hrepcuiesc | hrepcuiești | hrepcuiește | hrepcuim | hrepcuiți | hrepcuiesc | |
imperfect | hrepcuiam | hrepcuiai | hrepcuia | hrepcuiam | hrepcuiați | hrepcuiau | |
simple perfect | hrepcuii | hrepcuiși | hrepcui | hrepcuirăm | hrepcuirăți | hrepcuiră | |
pluperfect | hrepcuisem | hrepcuiseși | hrepcuise | hrepcuiserăm | hrepcuiserăți | hrepcuiseră | |
subjunctive | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | să hrepcuiesc | să hrepcuiești | să hrepcuiască | să hrepcuim | să hrepcuiți | să hrepcuiască | |
imperative | — | tu | — | — | voi | — | |
affirmative | hrepcuiește | hrepcuiți | |||||
negative | nu hrepcui | nu hrepcuiți |