délceg
Hungarian
Etymology
Of unknown origin.[1]
Pronunciation
- IPA(key): [ˈdeːlt͡sɛɡ]
Audio (file) - Hyphenation: dél‧ceg
Adjective
délceg (comparative délcegebb, superlative legdélcegebb)
- (of a man) stately, martial, shapely (tall, graceful, of confident bearing)
Declension
Inflection (stem in -e-, front unrounded harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | délceg | délcegek |
accusative | délceget | délcegeket |
dative | délcegnek | délcegeknek |
instrumental | délceggel | délcegekkel |
causal-final | délcegért | délcegekért |
translative | délceggé | délcegekké |
terminative | délcegig | délcegekig |
essive-formal | délcegként | délcegekként |
essive-modal | — | — |
inessive | délcegben | délcegekben |
superessive | délcegen | délcegeken |
adessive | délcegnél | délcegeknél |
illative | délcegbe | délcegekbe |
sublative | délcegre | délcegekre |
allative | délceghez | délcegekhez |
elative | délcegből | délcegekből |
delative | délcegről | délcegekről |
ablative | délcegtől | délcegektől |
References
- Zaicz, Gábor. Etimológiai szótár: Magyar szavak és toldalékok eredete (’Dictionary of Etymology: The origin of Hungarian words and affixes’). Budapest: Tinta Könyvkiadó, 2006, →ISBN