despoliatus
Latin
Etymology
Perfect passive participle of dēspoliō
Participle
dēspoliātus m (feminine dēspoliāta, neuter dēspoliātum); first/second declension
- stripped (for punishment)
Inflection
First/second declension.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | dēspoliātus | dēspoliāta | dēspoliātum | dēspoliātī | dēspoliātae | dēspoliāta | |
Genitive | dēspoliātī | dēspoliātae | dēspoliātī | dēspoliātōrum | dēspoliātārum | dēspoliātōrum | |
Dative | dēspoliātō | dēspoliātae | dēspoliātō | dēspoliātīs | dēspoliātīs | dēspoliātīs | |
Accusative | dēspoliātum | dēspoliātam | dēspoliātum | dēspoliātōs | dēspoliātās | dēspoliāta | |
Ablative | dēspoliātō | dēspoliātā | dēspoliātō | dēspoliātīs | dēspoliātīs | dēspoliātīs | |
Vocative | dēspoliāte | dēspoliāta | dēspoliātum | dēspoliātī | dēspoliātae | dēspoliāta |